- Tidligere: - Husker du hende, jeg lignede?
- På fotoet? - Kan hun hedde Lucy?
Kan du ikke mærke smerte?
- Tillykke! - Julia Carr, Eleanors datter.
- Hun har været i Etiopien. - Læger uden grænser.
Nogen herinde i det her rum, har begået et mord.
Nej... Hvordan vidste du, det var mig?
- Jeg kan mærke hendes berøring. - Jeg troede, hun kunne hjælpe mig.
Jeg har noget til dig. Det var mig, der stod ved siden af Lucy på fotoet.
Var jeg i skole efter kl. 15, havde jeg fået eftersidning.
- Scorede du de andres madkasse? - Måske... De er samlerobjekter.
- Det her sted giver mig myrekryb. - Jeg troede, du tilhørte de seje.
Ingen var seje i highschool. Ikke engang jeg.
Highschool er noget, man ikke vil vende tilbage til.
- Siger du, du ikke vil hjælpe mig? - Nej.
Jeg har brugt en masse tid på at identificere kvinden på fotoet.
Hun kan være min mor, og nu fortæller du så...
...at du var på billedet! - Det var ikke helt fair.
Jeg vil se, om Vanessa vil tale med dig.
Men forvent ikke for meget af en babysitter, jeg ikke har set i ti år.
Desuden husker jeg intet fra den morgen. Intet som helst.
Godt...
Tænk, at jeg ikke har set dig her. Du ser fantastisk ud. Det er utroligt.
Ikke på en dårlig måde, håber jeg? Jeg har boet i Portland.
Portland har været god mod dig.
- Vil I gerne være alene? - Jeg beklager.
- Hvad kan jeg hjælpe med? - Det her er dig, ikke sandt?
- Er kvinden hos Duke din mor? - Det vil jeg gerne finde ud af.
Hun hedder Lucy Ripley.
Det er 27 år siden. Den morgen er et mysterium.
Hvem var Colorado Kid? Hvordan døde han?
Alt, hvad du ved, kan hjælpe mig med at forstå, hvad hun lavede der...
Jeg vil gerne hjælpe dig, men...
- Du husker ikke, hvad der skete, vel? - Nej, ingen ting.
- Det er det samme for mig. - Er det? Det er da forfærdeligt.
Ja. Det er derfor, jeg ikke plejer at tale om det.
- Jeg havde for høje forventninger. - Det fører til lidelse ifølge Buddha.
Det fører også til lidelse at citere Buddha for mig.
- Skal vi besøge fotografen i aften? - Det er fint.
- Lagde du an på læreren? - Barnepigen, tak.
- Noget skal man jo lege med. - Ja.
Xander, du må arbejde på at kommunikere med ord i stedet.
Matt, du må kontrollere dit temperament.
Løb så med jer.
Hold dig væk, ellers kommunikerer min fod med din ende.
Matt West, ind på mit kontor...
- Men han... - Vil du have flere eftersidninger?
Jeg holder øje med dig. Af sted med dig.
De slås jo herude. Er det sådan, du løser problemer?
Du, jeg taler faktisk til dig.
- Vanessa? - Rektor Manning...
- Undskyld, jeg har det skidt. - Gå hjem med det samme.
Uanset om det skyldes din håndtering af eleverne -
- så må vi tale om det senere.
Jeg ringer til politiet, hvis det her ikke ophører.
- Det er for sent. De kan intet gøre. - Lad mig være i fred.
Gå ikke derind, Carlene!
En bil, der eksploderer, er brandvæsenets bord.
- Medmindre sagen er lyssky. - Ingen taler på den måde mere.
Det virker ikke særlig mistænkeligt, hvis du spørger mig.
Jeg er enig.
- Hej! Hvad laver du her? - Jeg vikarierer for retsmedicineren.
Så her har I mig.
Tror du, det her var en ulykke?
Den foreløbige rapport. Skaderne er forventelige.
Det generer mig. Biler eksploderer ikke bare.
Jeg plejer at stille alle spørgsmål, men jeg kan ikke finde noget.
- Jeg vil gerne forhøre mig. - Jamen gør det. Ingen problemer.
Vi kunne jo for eksempel tale med hendes kolleger.
- Tak, Julia. - Det var så lidt.
Vil du med ud og få en drink en dag, Audrey?
Det ville være dejligt at tale med en, der ikke er herfra.
Ja da.
- Kaffe? - Det trænger du vist til.
- Sort. Ikke mere fin kaffe. - High five på det. Jeg giver.
Jeg kan ikke finde noget her, Nathan.
Der er intet, der tyder på en bombe. Intet virker underligt.
Der er noget, der generer mig.
- Der er faktisk flere ting. - Tænk, hvor glad man kan blive.
Miss Audrey, skal vi forføje os?
Jeg havde glemt, vi skulle tale med en om fotoet.
Betyder det, vi ikke skal det nu? Det er helt i orden med mig.
Det her fører ingen steder hen. Jeg bliver og roder i sagen.
Vi kan tale med flere folk og ringe...
Du skal ikke arbejde døgnet rundt. Gå så.
Wow. Nathan Wuornous er storsindet. Det sker ikke så tit.
- Vær sød at tage ham og gå. - Fint. Tusind tak.
Det var ment som en kompliment. Det kom fra hjertet.
- Kom så. - Ja.
Hvordan fandt du Crane? Jeg har vendt hver en sten i New England.
Jeg vendte vel nogle andre.
- Tror du, han har flere billeder? - Han havde jo et kamera.
- Du ved, hvad Buddha siger... - Stop!
Ingen andre husker altså noget? Meget mærkeligt. Virkelig mærkeligt.
- Ja, det er det. Jeg husker intet. - Det kan jeg da godt forstå.
Jeg glemmer aldrig, hvordan de steg op af vandet, 3-4 af gangen.
- Fyrene havde dem der på hænderne. - Kløer?
Ja. Som hummere. De klikkede til hinanden hele tiden.
- Det var et sprog, jeg ikke forstod. - Lidt skørt, ikke?
- Du må have flere billeder... - Nej, de åd dem alle.
Ved du hvad, vi finder selv ud.
Det var hyggeligt.
- Det var ret så deprimerende. - Det lyder da sjovt.
- Hvordan går det med Manning? - Jeg har samtalelister. Intet suspekt.
Er du okay? Du er underligere, end du plejer at være.
- Jeg har det fint. Vi ses i morgen. - Ja.
- Hallo. - I restauranten i dag tænkte jeg:
"Er det her mig?" Men så indså jeg -
- at jeg jo kender en sød studievejleder.
- I dag passer skidt, Duke. - Ja, jeg hørte, hvad der skete.
Men så skal man ikke være alene.
- Vi kan ses på The Gull? - Det bliver en anden gang, Duke.
- Godnat, Laverne. - Godnat, skat.
Strawberry daiquiri... Det er da ikke så almindeligt i Darfur, vel?
Du skulle bare vide, hvad man drikker der.
Når jeg er tilbage i civilisationen kan jeg ikke modstå det der.
Det forstår jeg godt.
Julia, jeg kendte ikke Eleanor så godt, men hun var...
Unik? Ja, mor gjorde alt på sin egen måde.
Hun levede og døde med alle de mærkelige ting.
Hun veg aldrig for nogen.
- Hun havde det fint. - Skål for din mor.
Du kan få hendes obduktionserklæring, hvis det hjælper.
Colorado Kid-obduktionen.
- Var hun der? - Ja, hun arbejdede med sagen.
- Det sagde hun aldrig. - Du skulle vel "fortjene" det.
Der er masser af noter, hvis du er interesseret.
Tak, Julia. Det er alle tiders.
- Hallo! Luk mig ind. - Vi lukker desværre nu.
Nej, nej! Hallo!
- Hvad sagde du? - Det er ikke dit bassin!
Hold op. Slip ham.
- Det er ikke dit bassin. - Prøv at tage det fra mig!
Drenge! Jeg lukker nu. I har under 10 minutter.
Idioter.
Hør, hvad foregår der her? Hjælp!
- Kan nogen gøre noget? - Hjælp!
- Nej... - Hjælp!
Nej! Nej...!
Det her er en ny variant. Selv for mig. Knægten blev kogt.
- Kogt? - Ja, kogt.
Vævet slap næsten knoglerne.
Han har ingen andre skader. To dødsfald på samme dag.
- Nu ved I, hvorfor jeg rejste. - Vi begynder med varmeelementet.
For det kan sikkert få al vandet her til at koge.
Nej. Men vi skal kunne affærdige det i rapporten.
Nej, vi ved, at Julia har ret. Han døde ingen naturlig død.
Ligesom bilen.
En rektor og en elev. Det har noget med skolen at gøre.
- Så ved jeg, hvad vi skal i morgen. - Ja.
Jeg laver baggrund. Julia kan hjælpe til. Du tager dig af vidnerne.
Det er en aftale.
Ja, det giver vi hånd på.
- Er du okay? - Ja, men lugten blev for meget.
Det er klart. Sikken følsom næse du har. Jøsses.
Så du kvinden, som var ved poolen, inden Xander døde?
Nej. Det sagde jeg til den anden strømer.
- Jeg er lidt optaget, Duke. - Det er ikke dig, jeg leder efter.
- Aldrig. Hvor er Audrey? - Selv hun er optaget.
- Hun kan ikke aflyse aftaler. - Find en anden at hænge på.
God idé. Undskyld, men er det underligt at gå ud med sin barnepige?
- Du spøger, ikke? - Nej.
Jeg har ikke tid. Vi forsøger at skabe et billede her.
- Hvad siger du, knægt? - Sexet.
Ja... Og du?
Duke?
- Løb så. - Jeg er skredet.
Du mente det virkelig, da du sagde, din mor tager noter.
Men jeg kan ikke finde noget om varme eller brande.
Her... Det er historier, hun hørte om begivenheder i 70'erne.
Dødsfald ved en hytte på grænsen mellem New Hampshire og Vermont.
Selv her i delstaten New York.
De taler om ildfluer, men de mente næppe brandstiftere.
Kender du til pyrokinesi? At sætte ild til ting ved hjælp af tankekraft.
- Jeg har hørt historier om det. - Jeg begynder der.
- Ser man det. Velkommen. - Hvor er her charmerende.
- Navnet antyder måger. - De må ikke være indendørs.
- Det er klart. - Kom, så viser jeg dig rundt.
Her har vi baren, og der er terrassen.
Ja... Det er vel i princippet alt. Sid ned.
Du er altså smugler?
Tja... Det stemmer nok.
Jeg har haft en del møder med diverse myndigheder -
- men jeg er importør.
- Af illegale varer? - Alt er ulovligt et eller andet sted.
Nok om mig. Hvad har du lavet?
- Hvad vil du vide? - For eksempel...
...hvorfor de forsøger at tegne dig nede på politistationen?
Er det sandt?
- Jeg må gå. - Vanessa, jeg kan hjælpe dig.
Vanessa? Lad mig hjælpe dig.
- Nej. Gør ikke det. Det går ikke. - Men, Vanessa...
Det kommer.
- Er det hende? - Ja, ifølge vidner.
Kan du flytte skilningen? Lidt mere ind mod midten.
Det er bedre. Og så brillerne...
De skal være rundere forneden.
- Godt. - Ja, det er hende.
- Tak, du kan gå. - Tak.
Duke og jeg mødte hende i går. Det er Vanessa Stanley.
Hun ringede 112, da bilen eksploderede.
Sikket sammentræf, at du så hende lige før hun sprængte en bil i luften.
Hun var til stede ved et mystisk dødsfald for 27 år siden.
- Og nu igen ved to dødsfald. - Det er intet sammentræf mere.
Lad os anholde hende.
- Politi! Luk op! Pol... - Jeg hørte jer første gang.
- Duke? - Hvordan går det?
- Vanessa er ikke hjemme. - Er det hende, der er barnepigen?
Du skal ikke dømme mig. Kom ind.
Jeg ledte efter hende, og så fandt jeg alt det her.
- Gik du bare ind? - Ring til politiet.
Vi sad på The Gull og talte sammen.
- Fortalte du om fantombilledet? - Vil du høre det her, eller?
- Hvad så, efter I var på The Gull? - Vi sad og talte sammen.
Hun hørte om fantombilledet. Jeg ved ikke hvordan.
Så flippede hun ud og gik. Det er et par timer siden.
Hun tog ikke telefonen, så jeg tog herover og fandt alt det her.
Nonsens... Det er beskrivelser af eksplosioner og våben.
- Det er ret flippet. - Manisk.
Vent lidt.
De navne, der er streget ud, er de to dødsofre fra i går.
- En liste over dem, der skal dø? - Skulle det være Vanessas?
- Du har mødt hende, ikke? - Det er 27 år siden, du kendte hende.
- Hun var babysitter. Folk ændrer sig. - Ikke dig.
Matt. Matt er næste navn på listen. Lyder navnet bekendt?
Da Xander døde, var der en Matt. Matt West.
- Highschool-elev. Han var vidne. - Vi må finde ham først.
- Politi. Hænderne op! - Stig ud af bilen.
- Langsomt. - Gør ikke det her.
- Gør nu ikke noget dumt. - Der sker en eksplosion.
- Har det noget med det her at gøre? - Ja! Eller nej.
Vi har kun få minutter til at redde Matt i.
- Av... - Vanessa!
- Nej! - Rør mig ikke.
Du må stoppe det, Duke. En gasflaske vil eksplodere.
Så du, hvad der skete med rektor?
- Mit spamfilter er på, taber. - Ret uhøfligt.
Fis af, West.
- Det der er Matt. - Stop så!
Grillen... Poolen!
- Væk herfra, alle sammen! - Tilbage!
Er du klar?
- Du var ved poolen, da Xander døde. - Og hvad så?
Kom med her.
- Hvordan kunne du vide det? - Jeg ser ting.
Jeg ser det sidste, folk ser, inden de dør.
Det er fragmenter. Og uanset hvad jeg gør, så dør de altid alligevel.
- Tror du, at det var Brian? - Jeg ved det ikke. Jeg så ham ikke.
Jeg mærker ham bare... derude. Jeg forsøger at stoppe ham.
- Hvad med listen? - Der vil ske en katastrofe.
Alle de mennesker skal dø. Jeg ved bare ikke hvordan.
Er du okay?
- Jeg tror ikke, det er Brian. - Hvorfor ikke?
I morges rørte jeg ved et spejl... og da så jeg min egen død.
Billedet er stadig det samme. Katastrofen sker alligevel.
Og jeg dør.
- Havde du ondt før eksplosionen? - Smerten kommer og går.
Det er værst, inden nogen dør.
I går eftermiddags fik jeg ondt. Carlene kom ind og rørte ved mig.
Da så jeg, hvad der ville ske. Præcis som med Xander.
Det samme gjaldt alle de unge på baren i går.
Jeg så så mange af dem dø.
- Du kunne være kommet til os. - Det ville jeg også.
Men jeg var bange for, I skulle tro, det hele var min skyld.
- Vi havde lyttet til dig. - Jaså? Og så låst hende inde?
- Som Brian. For en sikkerheds skyld? - Skidt med det. Det er skæbnen.
Jeg kan ikke ændre noget. Jeg kan bare stå og se på.
Ved festen gjorde vi det faktisk.
Vi kan styre vores skæbne og forhindre det her.
Og det vil vi gøre.
- Undskyld rodet. Vi forstod intet. - Det kan jeg heller ikke.
Det her er om Phil Banks, fyren i isenkræmmeren.
Han ligger på jorden eller måske på et gulv -
- og ser under noget, da ilden opstår.
- Du beskriver det så detaljeret. - Soldater og våben...
- Vil canadierne invadere? - Her er en.
"Brændende mand. Indefra og ud." Tror du, han er fyren?
Ja, det er jeg sikker på.
Må jeg tale med dig, Audrey? Bare du og jeg?
Ja.
Jeg sagde forleden, at jeg ikke huskede noget om det foto.
Det gjorde jeg heller ikke, men nu kommer det tilbage.
- Husker du den morgen? - Noget husker jeg.
Det er ikke første gang, det her er sket for mig.
Jeg var der, fordi jeg havde set hans død.
- Du køber ikke skæbnesnakken, vel? - Duke stikker altså sin egen kurs.
Gør du da ikke det?
Efter I kom på besøg, var jeg... oprørt.
Og så begyndte minderne at vende tilbage.
Når I, der rammes af problemer, bliver chokerede, bliver det værre.
Jeg beklager meget. Det føles, som om det alt sammen er min skyld.
Jeg burde ikke have opsøgt dig.
Gud ville ikke give mig den forfærdelige gave uden grund.
Det er meningen, jeg skal handle. Jeg må redde mennesker.
Men alt har sin pris.
En fyr som mig mærker intet. Pludselig mærker han en kvindes berøring.
Det er da skæbnen, ikke?
Jess forlod dig. Det var trist, men det havde intet med skæbnen at gøre.
Glem det.
Vil du høre, hvad jeg så, da Colorado Kid døde?
Ja, hvis du kan fortælle det.
Jeg så en hånd. Den kom lige imod mig.
Mod hans ansigt.
Armen var bleg. Det var en mands arm.
Men en tatovering på indersiden af underarmen.
- Det er altså alt, hvad jeg husker. - Det er fint.
Det er mere, end jeg vidste før.
Jeg forstår det ikke. Hun ser en væg af rød struktur. Hvad betyder det?
Livet er tilfældigt.
Vi bilder os ind, at den film, vi kalder livet, har en handling.
- Men det er ingen film. - Jo, det er.
Det er præcis, hvad det er. Parker! Vi har noget!
Det er en film. Alt det her sker i en film.
- Deraf krigsbillederne. - Men det er jo udendørs.
- Ikke i en biograf. - Dockside Greens.
- Hvad er Dockside Greens? - Unge har vist film der.
De viser film på et stort lærred. Det koster en dollar.
Folk holder skovtur.
Vent lidt. Matt West er en af dem, der arrangerer filmforevisninger.
- Han kan køre fremviseren. - Matt West...
- Han var ved skolen og bassinet... - Og grillfesten.
Der har vi det. Skønt! Vi reddede en morder.
- Skal vi jage alle ud? - Det klarer regnen for os.
- Vi må finde ham, inden folk går. - Han er ikke oppe i tårnet.
Vi deler os op. Du kommer med mig, Duke.
- Du er høj og larmende. - Det var næsten en kompliment.
Vær forsigtige.
- Er Matt, som Nathan siger? - Han kan ikke styre sit humør.
Han forsøger, men det mislykkes, og så går han amok.
En vanskelig og udstødt fyr. Fedt. Undskyld, men I må flytte jer.
- Hej, Cheryl. Vil du dele paraply? - Ikke interesseret.
- Jeg... - Du indgår ikke i mit liv, West.
Uanset vejret.
- Fart på. Det sker snart. - Pak jeres ting og flyt.
Vær søde at gå.
Væk, alle sammen!
Matt West? Det er politiet. Jeg må tale med dig.
Kom herned lige nu.
Slip mig. Lad mig være i fred.
Du gjorde det. Få det til at stoppe. Mennesker kan gøre en masse.
Mærkelige ting. Vi tror, du kan sætte ild til ting.
Problemerne? Var det der mig?
Ja, det var det. Desuden sørgede du for, at rektor og Xander døde.
- Det er jo fedt. - Nej. Nu har du et valg. Forstået?
Det er ikke fedt. Det er mord.
Prøv at bevise det i retten. Lad mig være.
- Det må ikke fortsætte. - Nej, Vanessa.
Vanessa?
Sørg for, det stopper her, Matt.
- Vi vil skyde. - Nej, det vil I ikke.
Den er rødglødende.
Pistoler er ikke retfærdige, vel? Det der gjorde da ikke ondt, vel?
Nej, faktisk ikke. Men nu bliver jeg irriteret.
Stop, Nathan. Jeg tror, jeg ved, hvordan jeg skal tage ham.
Vil du måske forsøge at gå op imod mig?
- Det ville jo være dumt! - Sikken farlig forbryder.
Du svarer politiet igen. "Pistoler er ikke retfærdige, vel?"
- Tror du, vi er bange for dig? - Det burde I være.
Som om det skræmmer os. For du er jo så stor og mægtig.
Ja, den er god med dig... Jeg har ikke tid til den drengerøv.
Hov! I kan ikke bare gå. Ikke før jeg giver jer lov!
- Sikker? - Ja.
Fanden tage dig! Du kan ikke tale sådan til mig. Jeg sætter ild til dig!
- Han er væk. - Dræbte jeg ham?
Nej. Du reddede alle andre.
Kan du høre det?
De kommer og henter dig. Du klarer dig.
Nej, det gør jeg ikke. Men det er i orden.
Jeg vil ikke... Jeg vil ikke leve med den her gave.
Du må ikke bare give op.
- Der er ingen skæbne. - Jo, Duke. Der er.
Vil du vide, hvad jeg så... om dig?
- Det her er min skyld. - Du må ikke påtage dig al skylden.
- Vanessa døde på grund af mig. - Og alle de andre lever.
- Måske var de døde alligevel. - Prøv ikke at forklare skæbnen.
Det er spild af tid at forsøge at finde årsagen til, hvorfor ting sker.
Man ved aldrig, om man har ret.
Til helvede med skæbnen.
Jeg er enig.
Jeg er ked af det, der skete med Vanessa.
- Hvad sagde hun til dig? - Ja... Hun sagde det...
...alle mænd vil høre. Hvordan man skal dø.
Skønt, ikke?
Desværre vidste hun ikke hvornår. Kun hvordan.
Hvordan skal du dø?
Tilsyneladende er det en fyr med en tatovering -
- som forestiller en labyrint og fire personer...
...som griber mit ansigt med sin hånd.
Vent lidt. Vanessa så Colorado Kid i en af sine syner, inden han døde -
- og der så hun en mandehånd komme imod ham.
Samme fyr, ikke? Samme tatovering.
Sådan en?
- Hvordan kunne du vide det? - Vi fandt et lig med den på.
Men hvis han er død, kan han jo ikke dræbe mig, vel?
Hvad? Er der flere, der har præcis den tatovering?
Vi kender til mindst en. Men der kan være flere.
Det er da trist for dem. For jeg vil finde dem først.
Det ser ud til, vi er på samme hold.
Tekster: Martin Rendtorff www.undertext.com